Filmen är baserad på en domstolsprocess där de offentliga förhandlingarna filmades-
- sändes och kommenterades av media runtom i världen.
Karaktärerna och sekvenserna i filmen är fiktion.
Ingen kan göra anspråk på att kunna rekonstruera komplexiteten i de inblandade-
- och vittnenas liv, där var och en har sin egen syn på det inträffade.
I det rättsfall, som inspirerat filmen, avbröt åklagaren förhandlingarna-
- efter att ha dragit slutsatsen att det led brist på den klagandes trovärdighet.
Oavsett vad som verkligen hänt, var det omöjligt att fastställa bortom rimligt tvivel-
- vad som hänt vid mötet i hotellsviten.
- Varför tog du dig an rollen? - För att jag inte gillar honom.
Jag brukar... Jag tycker inte om skådespeleri.
Jag vill känna något och jag känner inte honom.
Jag förstår inte hur man kan njuta på sex minuter.
Jag gillar inte folk som håller på med politik. Politik är opålitligt.
Jag är individualist och anarkist.
Jag ogillar folk som sysslar med politik. Jag hatar dem.
- Spelar du roller du hatar? - Självklart. Jag föredrar det.
Det är för att... Man får inte folk att gråta genom att själv gråta.
Man kan få publiken att gråta medan man skrattar inombords.
Okej.
François, där är han. Varsågod och sitt.
- Sätt er. - Sätt er.
- Hur står det till? - Vill ni ha något att dricka?
- Vill ni dricka något? - Det behövs inte. Tack så mycket.
Säkert? Vill ni ha en massage?
Några detaljer om ert återvändande till Frankrike.
Någon bör följa er dygnet runt, inte för att övervaka-
- utan någon i bakgrunden som byts ut.
Vi har metalldetektorer på ert kontor, i bägge era hem och hos Simone.
I framtiden, och det är känsligt-
- måste alla bära en legitimation från oss.
Är det inte att ta i? Tycker ni inte det?
Under omständigheterna är det rimligt.
Ni ska veta att det går rykten.
Jag måste berätta en sak till.
Rykten har redan spritts inom Secret Service.
- Vilka rykten? - Det ska inte jag förklara.
Vill ni ha något, så att ni slappnar av?
En avsugning, kanske? En traditionell amerikansk.
Ni talar visst bra engelska.
En traditionell. Ja, Anna är vår bästa.
Allt i USA är större och bättre.
Vänta, titta på det här. Låt mig presentera Anna.
- Nej, det behövs inte. - Den största, bästa avsugningen.
Det behövs inte. Jag är i tjänst.
- Jag är här i arbetet. - Vi arbetar ju. Jag arbetar.
Inte vi. Det behövs inte. Vad heter du?
- Anna. - Ledsen att göra dig besviken, Anna.
Min herre, tack för erbjudandet. Med det sagt måste jag tyvärr gå.
- Som de säger, tack för er tid. - Nej, nej, nej.
- Sitt ned en stund. - Tyvärr måste vi gå. Tack ändå.
Nåväl. Det var så lite. Leve Frankrike.
- Vad märkligt. - Jag vet.
Gå till Zon A? Zon A.
Försök att ta juvelerna.
- Bra. Du vet hur man gör. - Ja.
- Hjälp honom lite. Såja. - Han är väldigt blyg.
Såja. Bra. Ge honom balkongen.
Såja. Inte terrassen, utan balkongen.
Visa den.
Titta här.
- Titta. Vad är det? - Körsbärsblommor.
Varning, ni är nära slutet av rullbandet.
- God kväll, vill ni checka in? - Ja.
Fint. Får jag se er legitimation och ett kreditkort?
Fint.
- Stämmer det att ni stannar en natt? - Det stämmer.
- Hur är det, herr Devereaux? - Åh, vad fin du är.
- Ska du på semester? - Lite grann. Jag tar den.
- Hoppas att ni trivs. - Vill ni ha hjälp med väskorna?
- Hur har ni haft det? - Fint. Du är i fin form. Dansar du?
Ja, självklart. Var resan bra? Har allt gått bra?
- Jättebra. Vart ska du på semestern? - Jag ska tydligen till Grekland snart.
- Har ni varit där? - Akta dig för grekerna.
- Vi är nästan där. - Och du tar sånglektioner...
Ni är väl underrättad. Här är ert rum.
Här är vardagsrummet.
Hej. Bra jobbat. Vill du göra oss sällskap?
Jag arbetar och sedan har jag planer.
Här är er nyckel. Jag hoppas att ni ska trivas.
Vi får dig att trivas. Det här är Bebe.
Åh, Bebe.
- Har ni något att dricka? - Något att dricka, självklart.
- Champagne? - Nej, whiskey.
Tack. Hej, Roxanne.
- Varsågod. - Bra. Tack.
Ja. Följ med, Roxanne.
Kom igen. Du älskar det! Du älskar det!
- Säg mig, vad... Vad heter du? - Simone.
Schyst. Vems är de? Det är en kycklingfilé.
- Vad snackar du om? - Var sitter den? Jaså, där är hon.
- Jag pussar dig inte. - Nej, gör inte det.
Vad är det här? Du behöver inte dem. Vill du ha glass?
Ja.
- Får jag lite? - Ja, som belöning för jobbet.
Aj, det gör ont!
- Är milkshaken klar? - Cialis, cognac och glass.
Okej.
- Den är starkare än den förra. - Det är milkshake.
Vill du smaka?
Ja.
Här, kom hit.
Var är skeden?
Vill du ha mer milkshake?
Cialis är bra. Han är en riktig läkare.
- Ja, och du är en riktig kock. - Den blir starkare, inte såhär.
Guy, Guy, Guy. Mer glass.
- Hallå, lägg av! - Fick du ingen glass? Var är glassen?
Guy, vill du ha mer milkshake?
Vilken dum fråga. Självklart vill vi ha mer.
Vänta, får jag se? Det här är Ben och det här är Jerry.
Det var den jävla glassen.
Pierre! Pierre! Kolla här!
Nämen, vad hände?
Kolla. Vem vill ha kyckling?
- När händer det? - Inom sex dagar. Ring mig annars.
Dra åt helvete.
Du ser fantastisk ut.
Okej.
Ja.
- Hej. Hur är det? - Hej.
- Ska vi gå till sovrummet? - Ja.
- Vad heter ni? Du? - Desiree.
- Elena. Jag är från Ryssland. - Ryssland.
- Pratar du ryska? - Njet.
Hur är din kväll, raring?
Vackert.
När ni gör så hetsar ni upp mig.
- Titta vad jag har åt dig. - Jag vill titta på er.
- Vill du se oss tillsammans? - Ja.
- Vad vill du att jag gör med henne? - Sug på henne.
Långsamt, långsamt.
Ja. Det älskar du, va?
Ta av den.
Ja.
- Gillar du det? - Ja.
Oh, lala.
Ta av dig dina.
Då ska vi se. Så.
Hårdare. Säg det.
- Hårdare, säg det. - Hårdare.
Ja, du älskar det. Sug henne! Sug henne!
Ja, kom.
Var det allt? Var det allt, pappa?
Ja. Jag är ingen ungdom längre.
- Vilken tur att vi är det. - Mer.
Gillar du det?
Jaså, vill du bli örfilad? Vill du örfila mig?
Sug henne.
Ja.
Herregud.
- God morgon. - Vem var det, pappa?
Pappa?
Städning. Hallå?
Hallå? Städning.
Städning. Hallå?
Hallå? Städ...
- Jag... Jag ber om ursäkt, sir. - Var inte rädd.
- Vet du vem jag är? Kom igen. - Nej, snälla! Nej, sir. Snälla.
- Nej, snälla. Sluta! Nej! - Kom igen.
Nej, snälla! Nej! Sluta! Sluta! Jag ber er! Snälla!
Nej! Nej! Nej! Nej!
Nej, snälla! Sluta, snälla!
Nej, herregud! Nej! Låt bli!
Notan, tack. Rum 4806.
- Tack. - Er signatur, bara.
Okej. Ha en bra dag. Hej då.
Han flyger tillbaka till Paris ikväll. Han får en hektisk vecka.
- Pappa. Det här är min pojkvän Josh. - Trevligt att träffas, sir.
- Var kommer du ifrån? - Västra Kanada.
- De gör god kyckling där. - Nötkött.
- Vi har många kor. Alberta-biff. - Ja, såklart.
Kanadensiskt kött är fint. Ja. Det var på tiden att vi träffades.
- Vad äter du, vännen? - Något lätt. En sallad.
Vet du, jag tar... Jag tar...
Ja, jag tar kött. Fläsk, har ni det? Tack.
- Jag tar kyckling-caesarsallad. - Ceasarsallad. Och du?
- Vad heter han? Josh? - Boljabäs.
Vad sa han? Jaså, bouillabaisse.
Det är en blandning av fisk som på sexparty.
- Åh, pappa. - Det är ett sexparty för fiskar.
Deras bouillabaisse är godast, med lite vitlök och röd majonnäs.
Rouille kallas det.
Jag respekterar er åsikt i många frågor.
När man jobbar på en bank brukar folk lyssna på vad man säger.
- Det är mer än en bank. - Hur länge har ni känt varandra?
Tre månader.
- Hur är knullandet? Bra? - Pappa.
Knullandet. Gillar du att knulla min dotter?
Snälla raring. Alla dina vänner vet, får jag inte veta då?
Får jag inte veta? Det är ingenting. Att knulla är naturligt. Har ni...
- Sluta. - Jag knullade skönt hela natten.
Du måste trivas med en man. Jag vet att jag inte ska säga saker som...
- Tack, pappa. Vi fattar. - Dåså.
Pappa sa just i en intervju att han är kvinnokarl.
- Häftigt. - Och hur är knullandet?
- Det är okej. Jättebra. - Är det underbart? Härligt.
Jättebra, Josh. Jag gillar dig. Välkommen till familjen.
Vilket nöje.
- Hej, John. - Hej. Var är chefen?
- Hej, polisen. - Kommissarie Landano.
- Assistent Fitzgerald. - Kan vi talas vid här ute?
Stäng dörren, tack.
- Så, vad har ni? - Hon är skakad.
Han antastade henne.
- Hur länge har hon arbetat här? - Hon har arbetat här i några år.
Några problem eller klagomål?
Nej. Om hon får städa sviterna åt viktiga gäster, så...
Har någon rört rummet? Bra. Rör det inte. Ingen går in där.
- Bill, vi måste gå igenom det. - Får jag be er att vara diskreta?
- Vi gör så gott vi kan. - Vi måste göra vårt jobb.
Hur står det till? Inspektör Landano, det här är assistent Fitzgerald.
Vi måste ställa några frågor till er. - Bill?
Kan vi börja med ert namn?
Ingen fara. Slappna av och andas. Jag vet att det är överväldigande.
En ambulans är på väg. De ska titta på dig och hjälpa dig.
Men om vi ska kunna hjälpa dig att fånga den här individen-
- måste du... Vi måste veta vad som hände.
Kan du, utan att gå in på detaljer, beskriva vad som hände idag?
Jag skulle städa rummet. Jag gick till rummet.
Jag knackade på och ropade "städning", men ingen svarade.
Så jag går in och börjar jobba.
Jag gick till vardagsrummet och ropade "städning" igen utan svar.
Jag gick mot sovrummet och ropade "städning".
Och en man... En naken man kom ut ur duschen.
Han stod där och tittade på mig.
Jag blev chockad och tittade på honom.
Jag sa: "Ursäkta, jag kommer tillbaka."
Han kommer emot mig. Han säger ingenting, men kommer nära.
Jag sa: "Ursäkta, jag kommer tillbaka."
Han sa nej och frågade om jag visste vem han var.
Jag svarade inte, men...
Han...
Han tog min hand...
Han börjar att dra i min hand.
Jag sa: "Sir, sluta. Snälla."
Jag sa: "Förlåt, jag ska gå." Han tog min hand.
Han vred min hand och drog mig till sig. Jag försökte att ta mig loss.
Det är hotellet. Hur kan jag hjälpa er?
Ja.
Ja, jag förstår.
Vi vet att det är svårt. Vi uppskattar det ni har gjort.
- Herr Devereaux. - Gästen? Låt honom vänta.
- Han har glömt sin telefon här. - Säg att han måste hämta den här.
Ja, herr Devereaux? De har hittat telefonen. Kan ni hämta den?
Kan ni... Ja.
Jag förstår. Ett ögonblick.
- Han är redan på flygplatsen. - Säg att vi kan leverera telefonen.
Hallå?
God dag, herr Devereaux.
Jag glömde min telefon på hotellet. Vakterna kommer hit med den.
Kan ni... Jag ska direkt till Paris, jag vill inte glömma kvar den.
- I värsta fall skickar vi den. - Nej, de kommer hit med den.
Vi går till personalen vid utgången.
- Ursäkta besväret. - Ingen fara.
- Är allting klart? - Ja, ni kan gå ombord. Tack.
- Tack. - Trevlig resa, herr Devereaux.
Tack så mycket.
- Den har jag hos mig. - Okej. Här är ert pass. Tack.
Kaffe?
Bara kaffe, tack. Kaffe. Tack.
- Herr Devereaux? Följ med mig. - Javisst.
Min telefon. Tack.
- Har ni min mobiltelefon? - Har ni ert pass? Ni måste följa med.
Varför då?
Kom hit, är ni snäll. Ni kan lämna väskan där.
- Händerna bakom ryggen, tack. - Vad gör ni? Vad gör ni?
Ni är gripen, sir.
Herr Devereaux, jag är inspektör Devit från polisen.
- Vad gäller saken? - Stadspolisen vill tala med er.
- Är handbojorna nödvändiga? - Ja, väldigt nödvändiga.
- Får jag använda er toalett? - Är ni törstig?
Får jag använda er toalett? Jag har diplomatisk immunitet.
- Kan ni bevisa det? - Det står i mitt andra pass.
- Får jag ringa ambassaden? - Det stod ingenting i hans pass.
Det står i ett annat pass. Mitt andra pass. Ett annat pass.
Jag förstår, men det är inte här. New York-polisen hämtar er.
Då får ni ringa konsulatet, precis som alla andra.
- Handbojorna gör ont. - De ska inte vara bekväma.
- Det är polisen. Ni flyger inte. - NYPD, assistent Fitzgerald.
- Inspektör Lendano. Några problem? - Han måste gå på muggen, bara.
- Han har handbojor. - Har ni muddrat honom?
- Tar ni av handbojorna? - Ska vi byta till mina?
- Ja, och ta honom till muggen. - Vi får ta dubbla handbojor.
- Handbojorna gör ont. - Visst är det jobbigt? För jävla synd.
Han hävdar diplomatisk immunitet och vill ringa till konsulatet.
Han har inte förhörts. Ta honom till muggen.
- Sedan kan ni ta honom härifrån. - Min resväska.
- Vi hämtar den senare. - Han får inte gå ensam. Vänta!
Här kommer en, killar.
- Tjena. Ta honom. - Vänd er om, herr Devereaux.
Får jag ta mina handbojor? Han har dubbla handbojor, den fan.
Jag behöver ringa min advokat. Har ni min mobiltelefon?
- Ni får inte er mobiltelefon. - Behöver jag en advokat?
- Jag vill ha min mobiltelefon. - Den är borta. Händerna mot dörren.
- Jag behöver ringa min advokat. - Det får ni göra senare.
- Har ni min mobiltelefon? - Ni får vänta på assistenterna.
Gå in i cellen, herr Devereaux.
Herregud.
Ursäkta, jag vill ringa min advokat. Jag vill ha min mobiltelefon.
- Vad? - Jag behöver ringa min advokat.
Er mobil är borta, poliserna tog den.
Ja, men jag behöver en telefon. Ni har en här.
Ni får ringa. Ni har gott om tid att ringa på.
Jag kan mina rättigheter. Jag får ett telefonsamtal.
Ni ska få ert samtal, men inte nu.
Fråga er chef. Vem är ert befäl?
Ni pratar med honom. Ni får ert samtal, men inte nu.
Varför inte? Min mobil är borta, det vet jag.
Men ni har en telefon. Jag vill använda den, sir.
- Får jag använda den? - Vill ni ringa? Ni får ett samtal.
- Ursäkta? - Ett samtal.
Gå undan från dörren och vänd er om. Händerna ur fickorna.
Vänd er om, händerna ur fickorna.
Händerna ur fickorna.
- Han gör mig förbannad. - Inte mig.
- Kom igen. Kom ut. - Nu får ni ringa.
Svara på en fråga. Har ni polokrage eller inte?
Har ni polokrage eller inte? Fattar ni?
- Strunt samma. - Där är telefonen.
Mina damer och herrar, jag vill visa min tacksamhet mot Simone-
- för hennes hängivenhet och hennes kärlek till staten Israel.
- Ni är för snäll, jag är bara... - Och alla välgörenheter hon stöder.
Världen över.
Och den rättvisa hon har givit dem som saknar en röst.
- Hallå? - Bravo, Simone.
En modig kvinna i hela sitt liv. Skål.
Skål.
- Det är Devereaux. - Jaha, var är han?
- Det sa han inte. - Ursäkta mig.
- Det är brådskande, sa han. - Jag tar det här.
Devereaux? Har du missat planet? Vad händer?
Va? Vad... Var är du? Vad har du... Var... Hallå? Herregud.
- Vad har hänt? - Be George att ringa ambassaden.
Be George att ringa den franska ambassaden. Han är gripen.
Jag vet inte vad som har hänt. Ordna det med en gång. Tack.
Simone, är allt bra?
- Är du okej? - Vad har hänt?
- Devereaux är gripen i New York. - Du menar inte allvar.
Jo, och det är allvarligt.
Ring advokaterna först och ge dem informationen från George.
Ta reda på hur vi får honom ur häktet.
Allt och alla George behöver för att hjälpa honom i New York.
- Han borde få ruttna där. - Han kan vara oskyldig.
Han har förstört allt jag har arbetat för. Han stal det i sista stund.
Han stal det, han gjorde det.
Sätt er var ni vill.
Sätt er. Kom, killar.
Sätt er.
- Känner ni igen någon? - Ja.
- Vilken siffra? - Nummer fyra.
- Varifrån känner ni igen honom? - Från hotellet.
Två minuter, hörni.
Se er för.
Devereaux! Devereaux!
Ers nåd, åklagarsidan vill att den åtalade nekas borgen.
Vi får hela tiden ny information om hans bakgrund och beteende.
Bland annat rapporter om liknande beteenden som i anmälan-
- vid minst ett tillfälle. Vi behöver verifiera uppgifterna.
Får jag fråga när det brottet begicks och var det i USA?
Det var nog utomlands.
Bevisen är starka och han har alla möjligheter att fly.
Ers nåd, mer än något har herr Devereaux anledning att rentvå sig.
Det kan han inte som rymling. Både rätten och alla här vet-
- att åtalade i den här byggnaden som har begått värre brott-
- har släppts mot borgen.
Någon som har det väl ställt ska få samma möjligheter som vanligt folk.
- Konstitutionen gäller alla. - Ni har helt rätt.
Samma regler gäller er klient som alla som går upp i rätten.
Men när vi fick höra att er klient greps på flygplatsen JFK-
- på väg ombord på ett plan, blev rätten orolig.
Angående att leva som rymling livet ut, han skulle leva öppet.
- Som Roman Polanski. - Han har inte med saken att göra.
Roman Polanski är oviktig här.
Mina beslut fattas grundade på fakta i det här målet.
Mitt beslut är att herr Devereaux hålls häktad inför juryrättegång.
Borgen nekas.
Följ med dem, bara. Säg ingenting till någon.
Det är ingen fara.
Se till att få ut alla ur lobbyn.
Uppfattat.
- Öppna dörren! - Öppna dörren!
Öppna dörren!
Kom igen nu. Gå, grabben.
Du är inte tuff här. Lägg av.
Har ni en cell åt snubben? Någon? Kan någon säga något?
Det borde vara klart. Jag behöver en cell.
Johnson, ring och säg att vi behöver en cell åt honom.
Ta av honom handbojorna.
Lyssna. Jag tar av dig handbojorna. Försök inte med något där uppe.
- Förstår du? Det är inte Frankrike. - Annars överlever du inte här.
De där jävlarna där uppe gillar inte våldtäktsmän.
Vänd på den.
- Ta ned händerna. - Ha händerna vid sidorna.
Öppna dörren åt mig. Vi är på väg in med en.
Tackar.
Vad är klockan? Vad är klockan? Vad är klockan?
- Vet du vad klockan är? - Håll käften.
- Har du svårt att stå stilla? - Nej. Nej.
Kom, Devereaux. - Öppna dörren.
Devereaux.
Kom igen. Titta framåt. Sluta med stirrtävlingen.
Kom igen nu. Du går för långsamt.
Jag behöver inte det här. Det är min sista dag.
Vi tar dina fingeravtryck. Kom igen. Ställ dig här. Var uppmärksam.
Lyssna och följ reglerna. Ge mig vänster hand. Tack.
Du rör dig inte, jag flyttar din hand åt dig.
Tack. Hittills går det bra. Nu tar vi den. Såhär går det till nu.
Lyssna på mig och följ instruktioner. Det är nyckelordet, instruktioner.
Annars överlever du inte i fem minuter här inne.
Nu tar vi er bild, herr Devereaux. Stå här.
Vänd dig om. Vänd dig om. Mot mig. Håll i den precis där.
Titta framåt.
Vänd dig åt höger.
Tack.
- Kom. - Jag behöver inte ens...
Håll i den. Kom nu. Hitåt.
- Gå in här, herr Devereaux. - Stå bakom bordet.
Vänta. Hör upp och lyssna. Vi ska visitera dig. Ta av dig rocken.
Ta av den och ge mig den. Skaka den inte, ge mig den bara.
Ta av dig skjortan.
Klä av dig. Ge mig kalsongerna, skaka dem inte. Kalsongerna.
Ta av dig skor och strumpor. Ta av dem.
Ge mig dem.
Öppna munnen. Lyft på tungan igen.
Skaka håret såhär. Okej. Lyft på armarna.
Vänd dig om. Huka dig. Huka dig.
- Vänd dig om och huka dig. - Såhär?
Vänd dig om. Huka dig. Böj på knäna.
Böj dig inte framåt. Böj på knäna.
- Lyft på vänster fot. - Lyft på vänstra foten.
Och sedan höger fot. Höger fot.
Ge mig skorna.
Okej. Klä på dig. Ta på dig kläderna igen.
Ta på dig kalsongerna först. Inga kalsonger? Gör som du vill.
Fortsätt. Klä på dig.
Ingen fara, jag har hela dagen på mig. Ta god tid på dig.
Vilken träning det var att klä på sig igen.
Kom. Kom.
- Hej, hur är det? Robert Forhen. - Simone. Det här är min advokat.
Trevligt att träffas.
Jag vill titta där uppe först. Ensam. Tack så mycket.
Vi stannar här nere.
STRAFFDOMSTOL
Åklagarna vill neka borgen. Jag har ett förslag till rätten.
Herr Devereaux går med på husarrest med fotboja.
Han betalar för övervakning och vakter, vad rätten än vill.
Herr Devereaux inställer sig, han vill kämpa mot anklagelserna.
Vad rätten än vill, så godtar vi det.
Jag godkänner borgen med husarrest och fotboja.
Han betalar för beväpnade vakter så att den åtalade följer rättens beslut.
Här är det.
Det här är huset.
Det är lite mörkt, men det duger nog.
Det är vad man får för 60000 dollar.
Det är stort. Vad kostar det?
- 60000 dollar i månaden. - I månaden?
- Så är det väl i USA. - Vårt lilla fängelse.
Tack, Simone. Tack så mycket.
Tack ännu en gång.
Åh, vilket vackert kök.
- Åh, Simone... - "Simone" räcker.
Ja, Simone. Ja.
Jag gjorde det inte. Nej. Jag gjorde det inte.
Jag gjorde inte det de säger, Simone.
Du måste... Du måste lita på mig.
Du vet vem jag är.
Du vet allting.
Du vet allting och du räddar mig.
- Jag är ledsen. - Mitt liv har vänts upp och ned!
- Mitt liv med. - Nej. Nej, nej, nej. Det är inte sant.
Ditt liv har varit upp och ned sedan dagen du föddes.
Jag försökte. Gud vet att jag försökte. I åratal.
- Att göra en man av dig. Vet du vad... - Jag vet vad en man är.
- Jag gjorde inte... - Du vet inte vad en man är!
En man tänker på konsekvenser och skyddar sin fru!
Han följer inte sin kuk in i varje mörk gränd och hora han möter.
- Så är det. Fan. - Jag gjorde det inte.
Vilken del av det gjorde du inte? Det spelar ingen roll.
Glöm det. Svara inte. Det viktiga är att du inte vet vad sanningen är!
Sanningen vet jag. Jag gjorde det inte. Det är sanningen.
Devereaux. Sluta, för en gångs skull.
Vad som än hände...
...så är det en katastrof!
Det är vad som hände. En katastrof.
Allting jag har arbetat för... Allting jag har arbetat för är...
Det är borta.
Jag vet inte om jag vill bli president.
- Jag måste ha ett glas vatten. - Jag har förstört mitt liv också.
Du vet att jag är sexmissbrukare! Du vill inte knulla!
Det vet du. Det är lätt att säga: "Jag vill inte att du gör det."
Du känner till mitt liv.
De satte på mig. Jag satte inte på städerskan, men de satte på mig.
Jag visste att det här skulle hända, men inte vad jag skulle göra åt det.
Jag försökte med allt.
Jag lirkade med dig, jag hotade dig och jag grät.
Jag försökte förstå dig.
- Det gjorde du inte. - Jag försökte förstå dig.
Titta, vart det har fört mig. I morse förde jag över 1 miljon dollar...
...för att få ut dig ur fängelse! - Du tänker alltid bara på pengar.
Vet du vad? Vi var tvungna att ta oss ur den situationen.
- Vilken situation? - Den här jävla situationen!
Vad ska jag säga till folk? "Ursäkta, allihopa."
"Jag måste chartra ett plan" -
- "och frita Frankrikes framtida president ur fängelset"?
Intervjuade du fångarna? De kan vilja sitta i kabinettet.
Herregud. Tänk om vi redan...
Om vi hade påbörjat valkampanjen och det här...
Jag fick ingen avsugning. De försökte sätta fast mig.
- Vem försöker jag lura? Alla vet. - Jag svär att de satte dit mig.
- Hela jävla Paris vet. - Alla vet vad du vill göra med mig.
- Är det vad du vill prata om? - Nej. De vet allt om dina föräldrar.
Devereaux. Vi pratar om vad du gjorde. Du har alltid gjort något.
Jag gjorde inte det de säger. Det gjorde jag inte.
Jag gjorde det inte!
- Knullade du damen? - Nej, jag runkade på henne.
Nej, det stämmer. Polisen sa att du hade fått en avsugning.
Nej, jag runkade bara på hennes mun. Det var allt.
- Det är min sjukdom. - Det börjar bli min sjukdom också.
Jag behöver lite lugn och ro.
- Du får gott om lugn och ro. - Jag blir inte lugn utan dig.
Du ber mig alltid om förlåtelse och jag kan inte ge den.
- Du hjälper mig alltid! - Jag har hjälpt och älskat dig.
Snälla Simone, jag är så ledsen. Snälla, tro mig. Tro mig.
Tack för allting. Snälla Simone.
Tacka mig inte. Jag kan inte förlåta det här. Jag kan inte förlåta mer.
Jag behöver dig. Jag behöver din hud. Det är därför jag stannar.
Sluta göra det som män gör. De rör vid en och man känner deras doft-
- man tittar och hör deras röst och så är man fängslad igen.
Jag behöver ett glas rött. Jag vill ha ett glas vin. Något måste det finnas.
Byggjobbarna var här i morse. Något måste det... Det finns bara vatten.
Gillar du stället? Tycker du om huset? Jag satte upp tavlorna där.
Men det här huset kanske behöver mer nutida konst.
De hade hemska tavlor här som jag gjorde mig av med.
Nej, stanna där.
Enastående. Den här bilden är otrolig.
- Känner ni till hans arbete? - Vad är det? Herr Devereaux?
- Ja, kan du presentera mig? - Självklart.
Maken. Tror ni att hon är gift? Ansiktet är...
- God dag, herr Devereaux. - Michel, hur står det till?
- Låt mig presentera min dotter? - Förtjusande. Marie?
- Vad jobbar Marie med? - Jag studerar juridik på tredje året.
Tredje året? Fantastiskt.
- Tycker du om utställningen? - Ja, inte illa. Den visar upp Afrika.
- Vad vill du bli? - Advokat.
Är du stolt över... Är det unga konstnärer från Sarcelles?
Ja, men man måste fatta... Ursäkta.
- Man måste förstå... - Fotograferar du också?
Jag skulle gärna vilja, men juridikstudierna tar upp min tid.
- Hur gammal är du? - Ursäkta, jag blir överväldigad.
- Du är väldigt vacker. - Tack.
- Vi kanske kan ses senare. - Visst.
- Vad fint. - Du ska få mitt nummer.
Hej då.
- Vad tycker du om honom? - Ja, han var intressant.
Vad ville du göra? Var ville du jobba?
Internationella Brottsmålsdomstolen.
- Då får du träffa riktiga mördare. - Ja.
- Jag får åtala dem. - Varför vill du det? För rättvisan?
- Vilka träffar du, förutom din fru? - Väldigt få. Jobbet är krävande.
- Jag tror dig inte. - Jag har färre affärer än folk tror.
Det har jag ingenting emot. Kvinnokarlar är väl upphetsande?
- Och intelligenta män. - Vilket av dem är mest upphetsande?
Lysande män som du.
- Gillar du tjejerna du ligger med? - Nej.
De har inte din ungdom, din skönhet och din intelligens.
Vet du, jag brukade gilla... Hur ska jag säga? Slampor. Horor.
Jag blir inte av med det ryktet, men med dig... Förstår du?
- Jag gick på ett katolskt internat. - Nu blir jag ännu kåtare.
Kom hit, sötnos.
Det där är bra. Lärde nunnorna dig det?
- De är lysande. - Ja, de hade såna lektioner jämt.
Det fanns många erotiska böcker på 1700-talet skrivna av nunnor.
Självklart. De älskade sex. De flesta nunnor tog på sig doket...
...för att familjen skickade dem i kloster.
För att de hade begått hor.
De kommer att skicka dig i kloster också.
Du är så vacker, min älskling.
Hur ligger vi till?
I bästa fall misstros vittnet och fallet ogiltigförklaras.
Och i värsta fall?
I värsta fall döms han och får 20 års fängelse för våldtäkt.
Vad kan ni göra för oss?
Vi lägger upp ett väldigt aggressivt försvar inför rättegången.
Simone, fallet prövas på två ställen.
Det prövas i rätten och hos allmänheten. Du måste stötta honom.
- Jag stöttar honom till 100 procent. - Ni är i de bästa händer.
Oroa dig inte.
Jag har gjort det här förr. Det är inte verkligheten.
Det är teater. Du måste spela en roll. Var vid hans sida.
Juryn tror inte att han är ett monster om du står vid hans sida.
- Men civilrättsmålet blir av? - Ja, självklart.
I civilrättsmålet kan vi bli stämda på miljoner.
Vad sa advokaterna?
Va?
- Vad sa advokaterna... - De pratade om dina brott.
Vad är jag skyldig till? Är det ett brott att vilja känna sig ung?
Är du arg för att jag inte var din perfekta nickedocka?
Inget räcker åt dig. Du förvränger verkligheten till att passa dig.
Det är ett familjedrag. Det är ett familjedrag.
Alla vet vad din familj gjorde.
Alla vet, hela Paris vet vad de gjorde under kriget.
- Ditt ansikte är värre än fars röv. - Din far.
Inga blommor döljer stanken från hans grav.
Hallå! Jag behöver inte dina pengar.
Du är en idiot!
1945, ett bra år! Ett jättebra år!
Jösses. Jag behöver inte dina pengar!
- Tack, herr Devereaux. - Ett löfte är ett löfte.
Jag lovade dig en intervju. Bara det inte blir för personligt.
Är det ert kontor? Kan vi inte ta det där inne?
- Nej, det går mycket folk här. - Som ni vill.
- Tack för den här intervjun. - Här är det. Sätt dig där borta.
Jag vilar här inne, men jag har det till intervjuer också.
Vad vill du veta?
Jag läste din bok, den är jättebra. Vilken ordkonstnär.
Har ni läst den? Så vänligt. Det gläder mig.
Jag vill inte ta upp för mycket av er tid.
Berätta hur ni blev av med Jean Claude Méry-bandet.
- Det är mitt ärende. - Jag såg det aldrig.
Såg ni det inte? Jag förstår inte, ni sa att ni hade sett det.
- Men om ni inte har sett det... - Du är så vacker. Du har...
Nej, nej, nej. Du är så vacker. Vet du att din...
- Om ni inte har sett... - Vänta. Jag känner din mamma väl.
- Tack för er tid... - Jag känner din mor mycket väl.
Hon berättade om dig när du var barn. Du är välutbildad.
- Varför pratar ni om min mor? - För att jag känner henne.
Du är galen! Jag drar inte upp tröjan för dig, din galning!
Sluta!
Nej! Du får inte göra det! Nej!
Nej!
Nej! Nej!
Sluta!
Nej! Hjälp!
Du gör inte det! Nej!
Nej! Nej! Inte jag! Inte jag!
Pappa...
Förlåt.
Det ordnar sig. Det blir inte lätt, men det ordnar sig.
- Hur hanterar Josh det här? - Bra, men inte hans föräldrar.
- Har de någonsin varit lyckliga? - Jag har ingen aning.
De var glada att deras son var ihop med dottern till någon högt uppsatt.
De kanske ska vara glada att han gifter sig med dig.
Jag hade gift mig med dig, trots att din far var en skithög.
Det är ju fint, men du vet att det inte fungerar så.
- Och Simone? - Väldigt arg.
Hon har aldrig haft något sinne för humor.
- Jag borde inte skratta åt det här. - Är det inte roligt?
Hon borde acceptera dig som Josh accepterar mig. Hon kände dig.
Vad tänker du göra?
- När de frågar om ögonbindel? - Sluta, pappa.
Jag borde ha hjälpt dig att sluta.
Jag ville inte. Rättelse. Jag vill inte.
De kan dra åt helvete, allihop!
Berätta vad ni har för problem.
Läser ni inte tidningar och ser på TV? Internet, då?
Då ska vi se. Min karriär är slut, min fru vill lämna mig.
Mina flickvänner har lämnat mig.
Ingen tar emot mina samtal.
- Utöver det är allt bra. - Hur känns det för er?
Jag tror att allting är mitt fel.
Det är en beskrivning. Hur känner ni?
Jag känner... Jag känner ingenting.
Hur känner ni kring ert liv?
Mitt liv? Jag känner ingenting kring mitt liv.
Hur känner ni kring den här situationen, den här katastrofen?
Det är ingen katastrof, det är en händelse.
Det är en intellektualisering, en rationalisering.
Vad känner ni inombords?
Jag är ledsen, men ingenting. Ingen skuld. Jag skiter i dem.
Ni och jag, då? Tror ni att jag kan hjälpa er?
Nej, jag tror inte det.
Ingen kan rädda någon annan.
Vet ni varför, doktorn? Vet ni det?
För att ingen vill bli räddad.
Det är den ironi som jag insåg först nyligen.
Jag insåg det nyligen: Ingen vill bli räddad. Ingen.
Det är mitt fel. Precis som alla andra.
Jag har blivit hjärntvättad sedan barndomen. Av mina föräldrar.
Av lärare. Av lärare och överordnade.
Från vaggan till graven.
Tur att jag inte är kristen.
Jag säger såhär: När jag dör-
- kommer jag att slicka Guds röv för evigt.
Jag har funnit min Gud. Du.
Min första gud? Nej.
Jag hittade den inte i kyrkan, utan i klassrummet.
Det var idealism. Vilken magnifik gud. Att tro att allt ska ordna sig.
Jag var i utbildningens tempel.
Först som student, sedan som lärare.
Jag lät det heliga ljuset omsluta mig.
Orättvisa? Vi hade rättat till alla oförätter.
Världssvält? Alla kunde äta sig mätta.
Fattigdom? Ett fjärran minne som var svårt att tro att det hade funnits.
Rikedomarna skulle fördelas.
Var och en skulle få vad de behövde.
Det var först på Världsbanken som världens enorma patos-
- och människans enorma lidande visade alla sina hemska gestalter.
Långsamt. En dag i sänder.
Nej. En minut i sänder.
Jag insåg det meningslösa i att kämpa emot den enorma tsunami-
- av problem som vi står inför.
Saker förändras inte. De hungriga kommer att dö.
De sjuka? De dör också.
Fattigdom? Det är en god affär.
Visa män är trygga i sina begränsningar.
Jag överväldigas av den insikten.
Nej, jag kan inte återvända till min lyckliga ungdom.
Vad sa doktorn?
Han sa att allt var min mors fel.
Menar du allvar?
Han åt lunch med sin mor och istället för att be om smöret sa han:
"Din jävla subba, du har förstört mitt liv."
Än en gång följde jag din order idag. Det var förnedrande.
Inför den jävla hjärnskrynklaren!
Och varför? Varför?
Han bad mig att förändras.
Jag måste säga något till dig: Dra åt helvete.
Istället måste jag gå upp klockan sju.
För att prata med en dum ordvrängare.
Pedant, inskränkt och kortsiktig-
- som vill få mig att följa strömmen.
Jag rättar mig inte i ledet. Det stör mig. Jag fick inte säga nej.
Vet du vad du har gjort med åren? Lite åt gången, bit för bit?
Du har lyckats få mig att hata mig själv.
Förstår du? Du har lyckats.
Distriktsåklagare Vance har övergivit en oskyldig kvinna-
- och nekat en oskyldig kvinna rättvisa i ett våldtäktsmål.
Därmed har han också övergivit-
- kvinnor som blir våldtagna eller antastade.
Sluta, för fan.
- Finns det mer kaffe? - Fråga hushållerskan.
- Ser du? - Vad ska jag se?
Sanningen har segrat.
- Jaså, är det vad som har hänt? - Ja, behöver du mer bevis än så?
Den jäveln misslyckades.
Eller hur? Vi vann, raring.
Devereaux. Vet du vad sanningen är?
Det här är sanningen.
- Jag lägger den i handväskan. - Så...
Vem mutade du med din sanning?
Jag är intellektuell.
En naiv professor. Det erkänner jag.
Jag vet inte hur det är att ha en miljard dollar.
Det är som att försöka begripa universums storlek.
Jag kan inte.
Men du förstår vad pengar verkligen innebär!
Vad pengar innebär. Makten.
Så frågan är enkel: Vem mutade du?
Ska jag erkänna övergrepp i rättssak?
Du som inte kan hålla tyst? Det är nästan roligt.
Vi kan hamna inför rätta tillsammans. Lärde du dig inget av din första fru?
Från din fru och dina flickvänner, att en älskare kan bli en fiende.
Jag mutade ingen. Förstått, din jävel?
Du är låter besviken över att jag inte hamnar i fängelse. Jag förstår.
- Jag är besviken. - Att jag inte åker in.
Tyst! Jag är besviken på att du bara tänker på dig själv.
Det här är över för dig, men jag då? Hur påverkar det mina planer?
Jag glömde dina planer på att bli president. Att jag skulle bli det.
Det glömde jag. Du är arg över att jag inte hamnade i fängelse.
Nej, det är jag inte. Det kanske vore bra för dig att sitta inne lite.
Att tänka på andra lite. På dig själv och vad du har gjort.
Det kanske vore bra för dig. Lite som lumpen.
Det är bra för män ibland. Lite disciplin, för helvete!
Jag har disciplin. Det spelar ingen roll, du vet mina brister.
- Jag vet. - Det räcker. Jag orkar inte mer.
Du är som ett barn! "Åh, jag är en martyr. Herregud."
Helvete! Vi har varit gifta i 20 år!
- Du var lyckligt gift med mig. - Det var allt jag ville.
Jag ville att det varade livet ut! Men du var en slusk!
- Du skämmer ut mig. - Du vill ha mig som president.
Mina planer? Jag ville inte bli president. Jag stöttade dig.
Du skulle bli president. Du hade allt. Du kunde förändra Frankrike.
- Jag är inte kapabel. - Din talang spillde över på mig!
- Du gav mig extra stake. - Jag kan inte bli president.
- Exakt. - Jag vill inte bli president.
- Jag vet det. - Jag är inte skyldig någon något.
- Jag vet, du vill vara fri.
Devereaux är fri. Så att du kan springa omkring.
En fjäril, ska jag kalla dig det? Det är ditt nya namn, fröken Fjäril.
Vad ska du göra i Paris? Du är ju...
Jag är monstret och du räddade monstret.
Du vill väl skilja dig?
Jag tänker att vi åker tillbaka till Paris efter all tid.
Och så håller vi masken.
Lysande.
- Lysande. Så jag är utbytbar? - Om du är utbytbar?
Du är utbytbar för att du beter dig som du gör!
Det finns så mycket jag skulle kunna säga till dig.
Men du har nött ut mig.
Kärlekens motsats är inte hat, det är likgiltighet-
- och du har fått mig...
...dithän. Du har fått mig dithän. - Väl formulerat. Verkligen.
Men det jag kan säga är...
Så mycket har gjorts för din skull.
Och du uppskattade det inte.
Frun sa att ni ville ha kaffe.
Har du... Vad heter du?
- Jag heter Marta. - Jag glömmer alltid. Marta är...
- Du är vacker. Är du gift? - Nej.
- Bra. Vill du ha barn? - En dag.
Ge mig din hand.
Har du en pojkvän?
Går ni ut och dansar?
Det är inte för mycket att göra? Trivs du här?
- Ja. - Vad tycker du om frun?
- Jag tycker om frun. - Hon är rik. Vad tycker du om mig?
- Ni är också snäll. - Tack. Det uppskattar jag. Tack.